Du der!
- Så kør dog! - Kom nu! Tag dig sammen!
Kom nu!
- Kom nu! - Luk vinduet op.
- Rolig nu. - Vent lige lidt.
- Jeg kan ikke se... - Vær venlig at åbne vinduet.
- Jeg kan ikke se... - Rolig. Fortæl, hvad der er sket.
Jeg er blind... blind. Der er noget i mine øjne.
- Jeg har intet gjort. - Det må være nerverne.
Få mig hjem, så kan min kone hjælpe.
Jeg kan gøre det. Jeg kan køre ham hjem.
- Er du sikker? - Ja, vi skal have ham væk herfra.
- Lad mig hjælpe dig. - Han er blind.
Pas på... Pas på. Han kan ikke se.
- Han er blind... - Han er blevet blind.
- Kom, giv mig din hånd. - Pas godt på hovedet. Forsigtig.
Godt... du kan godt høre mig, ikke?
Sig til, hvis der er noget. Jeg skal nok køre dig hjem nu.
Har du nogen spørgsmål?
Hvorfor kører vi ikke?
Der er rødt lys.
Der er bevægelser i det. Som lyspartikler.
Lys gennem et hvidt hav. Det er som at svømme i mælk.
Ja? Jeg har aldrig hørt blindhed beskrevet som værende hvid.
Den er sort, ikke? Fravær af lys. Så det er da godt.
- Ja... - Du er ikke rigtig blind.
Man bliver ikke blind så hurtigt. Det må være noget psykosomatisk.
Lige et øjeblik. Var det her, vi skulle hen?
Kan du ikke bare stå ud her?
Stil dig ved kantstenen.
- Ja... - Gå til venstre og vent der.
Vent... vent!
Hjælp!
- Hjælp! - Bare rolig, jeg er her.
- Er du okay? - Ja...
Sikke et pænt sted, du bor. Han er blind. Han kan ikke se.
Hold fast derovre. Husk... trapper.
Hvilken etage? Lad mig.
- Fjortende. - Har du problemer for tiden?
- Er du bekymret over noget? - Nej, slet ikke.
- Andre symptomer? Er du nervøs? - Nej, mit liv er helt normalt.
Så du er slet ikke bekymret. Du har det trygt og godt.
Er der nogen hjemme, eller er du alene?
Så er jeg hjemme.
Jeg er hjemme!
- Mange tak... - Flot lejlighed.
Hallo... Hallo!
Har din kone indrettet lejligheden her?
Nej, hør lige her... Tak for alt.
Jeg kan godt klare mig nu.
Skal jeg blive, til din kone kommer tilbage?
- Jeg vil gerne... - Nej tak.
Er du sikker? Skal jeg ikke blive?
Nej tak... Tusind tak.
Tak...
Hvad er der sket?!
Den var jeg ellers virkelig glad for.
Kunne du ikke have ryddet op, før du lagde dig?
Hører du, hvad jeg siger?
Jeg er ikke din tjenestepige.
Du bløder.
Er du kommet til skade? Lad mig se.
Jeg kan ikke se.
Øjenlæge... øjenlæge... Kender du en god øjenlæge?
- Lad os bare tage på skadestuen. - Nej, der er lang ventetid.
Det bedste her og nu er en speciallæge.
- Jeg vil hellere dø end det her. - Slap nu af. Jeg gør mit bedste.
Det må du undskylde.
- Skat... - Hvad?
- Hvad er der? - Sig til, hvis du kan se noget.
- Jeg kan intet se. - Prøv nu.
- Hvor er bilnøglerne? - Tag dog dine egne.
Taxi! Kom her!
- Har du set godt efter? - Ja, jeg har. Jeg kan godt se!
Hvordan kan nogen finde på at stjæle fra en blind mand?
Jeg håber, at han også bliver blind.
- De kan komme ind nu. - Jeg har ventet i over en time...
- Ja, men lægen bestemmer. - De sagde klokken seks...
Lad ham nu gå ind. Han er værre stillet, end vi er.
Der er ikke noget galt. Hverken med linsen eller nethinden.
- Blev alt lys bare slukket? - Snarere tændt.
Der er intet galt med dine øjne.
- Det var jo det, jeg sagde. - Ja, men jeg kan ikke se.
Hvis det er sandt, skal der tages prøver, og det kan vi ikke i dag.
- Tror du, jeg lyver? - Nej, slet ikke.
Men jeg har aldrig oplevet noget lignende.
- Skriver du en recept? - Det er direktioner til hospitalet.
Jeg kan altså godt finde hospitalet.
Det er ikke til dig, det er til personalet på hospitalet.
Sådan.
- Er det alt? - Ja, men vi skal nok løse det.
Der er ikke andet, vi kan gøre lige nu.
Og så en underskrift her. Ikke dig, ham.
Mig?
Værsgo.
- Parkeringsstempel? - Vi har ingen bil.
Sådan noget lort!
Hvad har du gang i? Gaden er afspærret.
Hvad var det?
For fanden.
Det er for dumt...
Først tager vi den her. Kan du huske den... krabben?
Godt... vi ser på det her øje først.
- Hvilken en er bedst? - Den første.
Er du sikker? Det var fint. Tag dine briller på.
Den er til dig. Vis din mor den. Godt.
- Du skal dryppe øjne i fem dage. - Og beholde brillerne på?
Skal jeg sige, at du skal gå med dem?
Godt...
Du skal gå med solbriller, undtagen når du bader eller sover.
Jeg ringer igen.
Jeg ville bare bede dig se på et mærkeligt tilfælde.
Det ser ud til at være amaurose, som er...
- Det er en form for... - Undskyld, undskyld.
Gider du høre efter? Ved amaurose bliver alt mørkt. Her blev det hvidt.
- Hvorfra ved du, hvad han så? - Jeg må jo tro på ham, ikke?
Det kan være neurologisk.
Det kaldes for agnosia, og her kan man ikke genkende kendte objekter.
- Agnosia? - Nemlig.
Hvis en mand for eksempel ser en gaffel -
- ser han på den, men fatter ikke, hvad det er.
Har det noget med agnosticisme at gøre?
- Hvad mener du? - Ordene ligner hinanden.
- Etymologisk? - Har du ikke haft latin?
- Det er altså græsk, skat. - Og det handler om uvidenhed.
Manglende tro. Et meget fordømmende ord.
Glem det. Glem det bare. Vil du have mere vin?
- Nej tak. Og bør du? - Ja!
- Jeg går i seng. - Fint.
Vent lidt. Har... Hvad var det, jeg ville spørge om?
- Hvordan har du det? - Er det noget med middagen?
- Noget med sygdomme? - Nej. Pæn bluse.
- Jeg kan ikke hjælpe dig, skat. - Undskyld, at jeg er så distræt.
Sætter du vækkeuret lidt før? Jeg har nogle telefonopkald.
- Selvfølgelig. Godnat. - Godnat. Og tak for kage.
- Det var tiramisu. - Ja, tiramisu.
- Goddag. - Hvad er hemmeligheden?
- Hvad gemmer du dig for? - Idioter som dig.
Det bliver elleve lige ud.
Tak.
Taxi!
Hej... Til Hotel Emiliano.
- Hvad er klokken? - Du har 20 minutter endnu.
- Hej... - Fyren sagde, du blev forsinket.
- Du er jo køn. - Jeg må ikke tage brillerne af.
- Er det rigtigt? - Lægens ordre.
Jeg kan ringe efter en anden pige.
For helvede!
Det var vildt!
Jeg mener det. Det var virkelig meget underligt.
Alting er stadig helt hvidt.
- Bare ring på. - Det har jeg gjort.
- Kan jeg hjælpe? - Han påstår, at han er Deres mand.
- Han kan ikke se. - Jeg er fandeme ligeglad!
- Luk for helvede den dør op! - Jeg kender ham ikke!
- Forsvind, din nar! - Tusind tak!
- Så! - Jeg skal nok hjælpe dig.
- Jeg skal nok skaffe hjælp. Vent... - Jeg kan ikke se.
- Fandens også! - Du godeste.
Sikkerhedsfolk til 18. etage. Hvad er der sket?
- De skal huske Deres taske. - Hvor er Deres tøj?
- Det skal nok gå. - Lad være med at skubbe til mig!
- Lad være med at røre ved mig. - Det skal nok gå...
Jeg må ringe til mine forældre.
Vækkeuret har da ikke ringet.
- Godmorgen. - Det bliver ikke en god morgen.
Hvad er der galt?
Jeg... jeg kan ikke se.
- Hvad? - Min patient må have smittet mig.
Det kan ikke passe. Lad mig se.
Jeg... jeg kan ikke se noget. Slet ingenting.
- Ingen bliver blind på den måde. - Vi er altså to nu. Nej... gå væk!
Åh gud! Du må ikke røre ved mig. Det smitter!
Hør efter. Jeg blev smittet!
- Det smitter. Gå væk... - Jeg bliver ikke smittet!
- Og vi har ligget i samme seng. - Det gør ikke noget. Rolig...
- Det skal nok gå. - Det må du virkelig undskylde.
- Hvad er klokken? - Næsten halv ni.
Lad os ringe til hospitalet.
Uden traume eller symptomer vil jeg ikke alarmere nogen.
Vi ses om lidt. Selvfølgelig. Den risiko løber jeg.
- Hvad så? - En blind dreng.
Hej, min dreng. Bare rolig. Du skal ikke være bange nu.
Er der ikke nogen, der kan hjælpe!
Jeg kan ikke se!
Sundhedsministeriet. De må hellere ringe igen efter ni.
Godmorgen, minister. Der har været nogle mærkelige opkald i dag.
Du godeste... Han var her vist ved sekstiden.
- Andre? Venteværelset var fuldt. - Frue...
Undskyld... Jeg har alle numrene her. Skal jeg...
Frue, De skal lukke biksen og komme med.
Og må jeg bede om journalerne?
- De kommer lige om lidt. - Ja, så slap nu af.
Jeg skal nok tage mig af det hele.
Jeg skal nok klare det. Hvis der er noget, ringer jeg.
- Fint. - De kan ikke skille os ad.
Godt...
- Jeg er lige bag dig. - Pas på ikke at lukke dig ude.
- Godmorgen, hr. - Godmorgen.
Bare gå hen til bilen.
- Har De en mobiltelefon? - Ja.
Vær venlig at lægge den i posen her. Tak.
Jeg kan godt selv, tak.
Tak.
Kom ned igen, frue. Jeg har ordre til...
- Nej. - Bilen er for smittede.
De er nødt til at tage mig med, for jeg er lige blevet blind.
- Som De vil. - Du godeste.
Hør efter, hør efter, hør efter!
Regeringen beklager, at den har været tvunget til -
- at gennemtvinge nødvendige tiltag for folkets sikkerhed.
Vi har en krisesituation.
En epidemi, hvor folk bliver blinde, kaldet 'Den hvide sygdom'.
Vi er afhængige af folks samarbejdsvilje -
- for at standse yderligere smitte. Beslutningen om karantæne -
- er taget efter grundige overvejelser.
I skal alle vide, at jeres isolation -
- udelukkende sker i solidaritet med resten af landet.
Du skulle bare vide, hvor de har anbragt os.
Den fyrs stemme er allerede ved at drive mig til vanvid.
- Du er heldig, du ikke kan se ham. - Er det en video? Skræmmende.
Hvem er så dum at bruge video, hvor blinde er anbragt i karantæne?
Alle afdelinger har en telefon -
- men den bør kun benyttes i nødstilfælde...
Vi skal have dig ud herfra. Jeg siger, at du kan se.
- De vil aldrig tro dig. - Vil du ikke nok tage hjem?
Du føler, du skal sige det der, men jeg har det fint.
- Jeg mener det virkelig. - Ja... men det er for sent nu.
- Vi siger ikke, at jeg kan se. - Du har ret.
Med det som udgangspunkt beder vi alle følge instruktionerne.
- Følger I med? - Vi kommer!
Et: Alle vælger en seng.
- Det er en gang. - 2: Hver afdeling vælger en leder.
Lederen står for al kommunikation med omverdenen.
- Fire. - Tre!
- Anden række, nummer tre. - Fem.
Hvor mange afdelinger er her?
Der er to afdelinger mere her og en nedenunder...
- Hvorfra ved du det? - Vi undersøgte det, før I kom.
Her er vi tættest på indgangen og madudleveringen.
Godt tænkt. Den lort er skyld i det hele.
- Kunne jeg se, slog jeg ham ihjel. - Han stjal min bil.
- Jeg stoppede for at hjælpe... - Jeg vil væk fra det svin.
Et dumt svin, der sjæler fra en blind mand...
- Skat, de slås. - Gør de? Hold så op!
- Hold op med det! Hold op! - Herovre!
- Her... - Vær ikke så barnlige!
Hold så op! Hold op!
Vi er helt alene her og må klare os selv.
Så hvis I vil gøre det til et helvede, er I godt på vej.
- Du stjal min bil. - Du kan jo ikke køre mere.
- Han stjal mit syn! - Stop!
Doktor... hvem fanden du så er, her er vi alle lige.
Du skal ikke give ordrer.
Jeg giver ikke ordrer. Jeg beder dig bare lade ham være.
Fint... men du skal være klar over, at jeg har det svært...
...med autoritet.
Derimod kan jeg rigtig godt lide smiger -
- og folk, der vil behage mig. Luk øjnene, for nu smider jeg tøjet -
- og afprøver sengen her.
Nummer tre.
Kan du klare det? Sig til, hvis du mangler noget.
Jeg skal tisse.
Døråbning. Prøv at huske vejen.
Tæl døre og skridt. Det gjorde jeg, da jeg kom.
- Og lige ud her. - Hold op.
Døråbning. Drej til højre. Og så lige ud.
En døråbning mere.
Hvad sker der?
- Hvad er det for nogle sko? - Hvor er såret?
For fanden! Kællingen sparkede mig!
- Jeg snublede... - Jeg skal tisse.
Hold dig lige lidt mere. Alle bliver stående.
- Kom. - Jeg skal altså tisse.
- Av! Det er et stykke hud. - Jeg fandt nogle viskestykker.
- Hold på det. - Måske er det for beskidt.
- Det bløder helt vildt. - Hvad har du på? Giv mig den.
Skynd dig.
Gudskelov, at vi har en rigtig læge her.
Jeg mente ikke det, jeg sagde.
Lad nu mig hjælpe. Lad mig gøre det. Lad mig!
Pas lige lidt på. Den er dyr. Det er en af mine dyre skjorter.
En... to...
...og tre.
- Så er det på plads. - Det føles godt.
Jeg er bange for, at der går betændelse i såret.
Det kan let ske. Der er jo gadesnavs på skoen.
Hvad er klokken?
Halv to.
Du kan ikke tage ansvar for alle.
Du er nødt til at sove.
- Er du bange for at lukke øjnene? - Nej, for at åbne dem igen.
Jeg er bange for, jeg bliver blind, mens jeg sover.
Jeg går en tur.
Jeg åbner porten! Kør helt hen til døren.
Jeg lukker igen!
Jeg åbner bilen.
Kun smittede må opholde sig her.
Følg gangen hen til afdelingerne. Kom så af sted.
Fem... fire... tre... to... en...
Hallo! Hallo... er der nogen?
- Dør... dør! Hallo! - Hallo...
- Vågn op, der kommer nye nu. - Hvor mange?
- Ikke ret mange. - Har I ledige senge?
- Hvor mange er I? - Det ved vi ikke.
Kunne I ikke tælle højt? En for en og så præsentere jer.
- Nummer et, politibetjent. - Nummer to, taxichauffør.
Nummer tre, apoteksassistent.
Nummer fire, hotelstuepige.
Nummer fem, økonomisk rådgiver.
Det er min kone. Det er min kone!
- Skat? - Ja.
- Er det dig? - Hvor er du? Sig noget.
Prøv at sige noget.
- Her... jeg er her. - Sig noget.
- Hvor er du? - Her.
Jeg er her... her!
Hvis ikke du siger noget, kan jeg ikke finde dig. Sig noget.
Det var godt.
- Er min mor kommet? - Hun skal nok komme.
Væk!
Jeg må tale med dem. Skynd dig.
- Den er optaget. Gå væk. - Find en seng. Vi er straks tilbage.
- Hvem er han? - Han er vores leder.
Vent... stop!
- Stop! Stop! - Stop! Vent lidt!
- Vent! - I skal gå tilbage!
Hør lige her. Vi har en mand, der er skadet.
Han skal i behandling. Han har fået en infektion.
- Vær venlig at gå tilbage. - Jeg beder bare om hjælp.
Tilbage! Et skridt til, og jeg skyder.
- Jeg har en syg mand! - Det går ikke.
Jeg tæller til tre! Vender du ikke om, skyder jeg.
Har du ikke en chef?
- En! - Hold nu op!
- To! - Du kan vel tale med...
- Tre! Nu skyder jeg fandeme! - Lad os komme væk.
- Det her er latterligt! - Glem det. De er ikke...
Det kan ikke være sandt.
Tre: Hver afdeling har en telefon ud til omverdenen.
Den må kun benyttes i nødstilfælde.
Vil du have noget at drikke?
Alle tiders. Er her noget kaffe?
Er der mere mad nede hos jer?
- Jeg har ingen gaffel. - Måske har nabobordet en.
Jeg har noget ekstra frugt her.
- Vil nogen have den? - Har alle fået?
Er der nogen, der har en kniv? Eller en gaffel.
Jeg har en kniv. Vil du låne den?
- Hvad så med dig? - Vi kan deles om den.
Jeg gad vide, hvad der skete med pigen på værelse 1806.
Hun løb skrigende og nøgen rundt med solbriller på.
- Var hun blevet blind? - Ja, og hun smittede mig.
Smager det godt?
Ja, jeg skal nok lægge en besked.
Hvorfor er der en nødtelefon, når der ikke er nogen til at svare?
Vi har et problem her.
Vi har simpelthen ikke mad nok.
I går bad jeg også om en nødhjælpskasse.
Jeg håber, at I får min besked før middagsmaden.
- Kør frem. - Der er seks nye.
- Nummer fem, sikkerhedsvagt. - Nummer seks, ingeniør.
- Lægesekretær. - Jeg kan kende din stemme.
Du godeste. Hvor er du? Syv... jeg glemte at sige syv.
Bare rolig... Lad mig hjælpe dig.
Til venstre... fortsæt.
Lige ud... lige ud.
- Skal jeg hjælpe dig? - Nej, det går.
For det første vil jeg byde de nye velkomne.
Vi er 1. afdeling.
Der er nogle ting, vi skal tale om.
Vi har en line, der forbinder afdelingerne.
Det er en forbedring, som vi kan takke min kone for.
Og så er der toiletterne. De er ulækre.
Vi må have nogen til at se på dem.
Jeg kan godt lide varmen mod mit ansigt.
Og lugten.
Du kunne også godt lide det, ikke?
Kan du huske vores første nytårsbesøg i templet?
Den lange kø af folk, der stod og ventede.
Det var koldt og ubehageligt at vente.
Køen passerede lige forbi den hellige ild.
Da vi nåede frem til ilden -
- blev vi helt varme på den ene side.
Det var dejligt.
- Vi kendte knap nok hinanden... - Jeg vil ikke høre det.
Jeg vil ikke høre om det.
Hvorfor ikke?
Har du nogensinde tænkt på, hvordan jeg har det?
Der er ingen sæbe. Men det er vel bedre end ingenting.
- Hørte du det? - Hvad?
- Goddag. - Goddag.
I har vel ikke en seng til mig? Jeg har en radio.
Der er ikke så mange stationer som før, men hvis I insisterer -
- kan jeg give jer de sidste nyheder.
Så sparer vi på batterierne.
De første 24 timer var der i hundredvis af tilfælde.
Hver gang det samme. Ingen smerte, bare et hvidt hav.
Regeringen var handlekraftig.
Folk blev sendt i midlertidig karantæne.
Men stedet her gør sig ikke i medierne.
Lad os arrangere en international kongres for øjenlæger...
Og i dagevis var den hjælpeløse offentlighed vidne til seminarer -
- og uvidende specialisters endeløse diskussioner.
...i det internationale...
De talte om behovet for mere forskning og penge.
Et behov, der blev illustreret mere end en gang.
Du godeste, jeg bliver blind.
Hjælp mig! Hjælp mig... Hjælp!
- For fanden da! Fandens! - Få ham ud herfra!
Ugerne gik, og snart var folk trætte af emnet -
- og glemte helt, at sygdommen var immun over for bureaukrati.
Hvad så med vejene og trafikken?
Det sædvanlige kaos. Så hørte man om en busulykke.
Med 23 tilskadekomne.
Samme dag fløj to fly ind i hinanden.
Ingen vidste, om det skyldtes sygdommen, men folk var bange.
Hvad enten det var panikken, der spredte blindhed -
- eller blindheden, der spredte panik, steg antallet af ulykker.
Folk besluttede at blive hjemme, og trafikproblemerne blev løst.
Kære medborgere, venner og trofaste støtter -
- jeg er som så mange af jer også blevet blind.
Måske... måske ville det være rart med lidt musik nu.
Lad den blive der.
Så længe sangen varede -
- skrumpede de blindes rige ind til en kreds omkring en transistor.
Forestil jer hoveder på skrå, vidtåbne øjne og tårer.
Hvorfor? Var det glædestårer eller tårer af sorg?
Glæde og sorg er ikke som olie og vand.
De eksisterer side om side.
Mine damer og herrer, vær venlige at følge min stemme.
Kom hen mod min stemme og pas på, hvor I træder.
Vi kommer ind nu!
Hold fast i personen foran dig!
Lad være med at skubbe.
Nummer 12: Dem, der prøver at forlade området -
- vil med magt blive holdt tilbage.
Hallo. Undskyld...
Kunne vi få noget hjælp her?
Tilbage på din plads. På plads, lille mand.
Hallo... undskyld. Er der nogen?
- Vi har brug for hjælp. - Bliv på din plads.
- Fandens! - Hvad?
Hør godt efter! Jeres middagsmad står i gården.
Vælg en person til at hente den.
En person!
- Hvor er den? - Lige foran dig.
Kom denne vej. Det er godt... det er fint.
Så er du på jorden.
Varmere... varmere... Kom nærmere.
Koldere... stop.
Fint... drej til højre.
Fint... så fortsætter du lige ud.
Varmere, varmere og koldere.
Stop! Drej til højre igen.
Sådan. Det var godt. Rigtig godt.
Nu fortsætter du lige frem. Gå fremad.
Godt. Varmere... koldere, koldere... stop, stop!
Koldere, koldere...
Så du det, sergent?
- Så du det? - Blinde tilpasser sig hurtigt.
Hallo! 3. afdeling! I dag blev tre af de nye skudt.
Den bedste løsning er, at hver afdeling tager et lig -
- og så deles vi om skovlen og begraver hver vores andel.
Vores andel? De er ikke vores.
Men nogle af dem ville være kommet her.
Ja, når I havde afvist dem, ligesom jeg blev det.
Vores afdeling er fuld.
Det er vores også.
Jamen så står vi alle jo lige.
Hør nu...
Jeg vil ikke diskutere. De mennesker skal begraves.
Og det er rimeligt, at vi tager hver et lig.
Ikke sandt?
Godt.
Og så er der madrationerne.
Det lader til, at en afdeling tager for meget mad.
Jeg vil foreslå, at vi nedsætter en komité med repræsentanter...
- Hvem fanden er du?! - Ja, hvem er du?
Hvad mener I?
Ja, hvad bilder du dig ind at give ordrer?
Jeg repræsenterer 1. afdeling -
- og jeg vil foreslå, at I vælger en repræsentant...
Så du vil tale med vores leder? Og forhandle?
Ja... Men her har vi altså monarki -
- og jeg udnævner hermed mig selv til konge af 3. afdeling.
- Længe leve kongen! - Er der nogen indvendinger?
Som det første bekendtgør jeg, at alle fra 3. afdeling spiser -
- før vi så meget som overvejer at begrave nogen døde.
Så værsgo at spise. Tag jer ikke af ham.
Du kan ikke sove sådan. Du er beskidt. Giv mig dit tøj.
Jeg vasker det i morgen.
Sov nu.
Hvordan har du det?
Jeg ved snart ikke. Man må se det, før man tror det.
Hvis man vil have noget gjort, må man selv gøre det.
Prøv at få sovet. Du er frygtelig varm.
- Jeg ved, du kan se. - Hvorfor tror du det?
Ikke lyve. Du stoler på mig, ikke? Hvorfor siger du så ikke sandheden?
Man kan ikke stole på en tyv, vel?
Jeg har en hemmelighed.
Jeg er klog, og blindheden har fået mig til at tænke bedre.
Jeg har meget at bidrage med.
Jeg beklager, at jeg er så besværlig.
Jeg kan ikke holde det her ud.
Kom, læg dig ned. Få sovet lidt.
Hvad er klokken?
Hvad er der? Hvad? Hvad er der galt?
Har du mistet synet?
Jeg har glemt at trække mit ur op.
For helvede!
Hallo! Hallo!
Forbandede idioter...
Så se mig dog!
- Hørte du det? - Jeg ser lige efter.
Hvad er det for en lortesang? Den er dødssyg...
- Det er du selv. - Meget morsomt.
For helvede!
Fik du ham?! Der er blod. Gå væk!
Det kan smitte. Gå væk!
Du vil da vel ikke slå mig ihjel?
Er det her den rigtige vej?
Han vidste, at jeg kunne se, og jeg gjorde intet.
- Hvad skulle du have gjort? - Jeg må sige det.
- Og ende som deres slave? - Jeg kan styre det.
Jeg taler ikke om dig. Jeg taler om os! Os!
Hvad?
Du giver mig tøj på, vasker mig og tørrer mig i røven.
- Det er svært at se dig som... - Som hvad? Hvad?
Som min kone og ikke min mor eller en sygeplejerske.
Det bliver du nok nødt til at vænne dig til, for...
...jeg har ikke rigtig noget valg.
Du har ret. Jeg må vænne mig til det. Det er jeg vel nødt til.
Og du skal ikke sige det til nogen!
- Helt ærligt! - Hør efter, alle sammen!
- Regeringen beklager, at... - I kan rende mig!
Hallo, hallo...
Hallo, hallo... kom nu!
Hør efter, hør efter, hør efter!
Det svin har sagt sin sidste sætning. Vi overtager skideskuret!
Jeg er konge af 3. afdeling, og alt vil ændre sig nu.
Nummer 1: Hvis I vil have mad, skal I betale for det.
Og det er vist det hele.
Som en lille finale får I min allerhjerteligste sang.
Og den lyder sådan her...
Jeg ringede bare for at sige, at jeg elsker jer...
Jeg ringede bare for at sige, at jeg er på...
Nej, nej, nej... Okay.
Jeg ringede bare for at sige, at jeg holder af jer.
Jeg ringede bare for at sige...
...at jeg elsker jer...
- Jeg har den her. - Ikke skubbe.
Hold så op! Ikke skubbe.
Hold op!
Hold kæft!
Hold kæft, eller jeg skyder, indtil nogen bliver ramt.
Har I forstået?
Blinde er dumme. Jeg skammer mig over at være en af jer.
3. afdeling tager sig af maden nu.
Ligesom i en butik. Og vi passer godt på den.
- Så ikke noget med at stjæle. - Hvordan skal vi betale?
Har jeg sagt, at I måtte stille spørgsmål?
Du må forklare os reglerne. Skal vi komme en for en eller...
Foreløbig stabler vi madkasserne, og så forklarer jeg reglerne.
- Gå op og hent jeres penge. - Vi har jo ingen penge.
- Find på noget. - Skyd hende, så sparer vi mad.
Hvis jeg kunne se, var hun død.
Hør her! Smykker... for eksempel.
- Ure eller elektroniske genstande. - Må jeg sige noget?
- Hvad koster et måltid? - Det ved jeg virkelig ikke.
Kom med jeres ting, så finder jeg ud af det.
Ikke noget med at skjule noget. Har I forstået?!
Af sted, af sted! Og du der, dame... dame!
- Jeg glemmer ikke din stemme. - Jeg glemmer ikke dit ansigt.
Hvad fanden... for fanden!
Det her er forkert. Vi må stå sammen og sige nej.
- Vi holder sammen. - Jeg lystrer ikke en neger.
- Vi ved ikke, hvad race han er. - Det kan jeg høre på hans stemme.
- Hvem fanden er de? - Vi behøver ikke lystre dem.
Bare fordi de siger det. Vi kan godt klare dem!
- Du har ret. - Vi har intet valg.
- De har en pistol. - De kan ikke skyde os alle.
- Han har ret! - Bare en af os er én for meget.
Jeg indsamler værdigenstande. Det er frivilligt at give.
Men forvent ikke mad på andres bekostning.
- Jeg har ingenting. - Jeg betaler for os begge to.
- Hvad nu, hvis vi ikke har noget? - Det er jo bare smykker.
Vi må bare give i forhold til, hvad vi har.
De har bare at komme med maden så.
Hvorfor gør de det her?
Hvad er det her? Plastic? Så meget bras...
Sagde jeg ikke...
...at de ikke skulle spilde min tid med plastic?
- Jeg skal nok sige det. - Her er noget. Det er guld.
- To ringe... måske en diamant. - Ja? Det var godt.
- Vent lige lidt. - Her... her er noget.
- Det er i orden med dem. - Det var tæt på.
Ja, det var det, men det er okay.
- Værsgo, en. - En.
To... og tre. Det var det hele.
- Tre? Vi plejer at få fire. - Ja, og hvis I jamrer, får I to.
- Næste! - Vi er på vej.
- Næste! - Vi er her.
- Det er fra 1. afdeling. - Hold op med at rage på mig.
Som du vil... som du vil.
Vi gør jer ikke noget. Hvis I vil have mad -
- må I opføre jer ordentligt. Det er her.
Tror du, jeg kan røre ved det her?
For fanden... den faldt ned.
Neglelak... neglelak. Fandens også!
- Det ser ret godt ud her. - Så alt er godt?
Værsgo... tag den.
- Du er blind. - Tak, professor.
Du bruger en punktskrift-maskine. Du er jo normalt blind.
Han er ikke normal. Han er født blind, så han er vores supermand.
- Pas nu på. - Du af alle burde vise medfølelse.
- Og menneskelighed. - Manden er jo bare blind!
Han er hverken god eller ond. Bare blind.
Hans liv har fået mening. Han tager sig af sin afdeling.
- Nemlig. - Hvordan kan du holde det ud?
- Får vi kun to kasser? - Ja.
De andre fik tre. Hvordan skal vi klare os?
Det er, hvad I får. Ikke mere.
- Det er umoralsk. En blind... - Hold så din kæft!
Hold kæft og ikke flere prædikener.
Tag jeres mad og forsvind!
Og sig tak for det, I har fået. Har du forstået?
Forstået? Har du så forstået?
- Jeg har forstået. - Godt, så sig tak.
- Tak. - Godt.
Kom så... ud!
- Tag dig ikke af dem. - Det var bare ham.
Han ville have mere.
- Hvor mange er vi i alt? - Vi er 35.
Vi har kun fået 24 måltider, så vi må dele.
Beklager, men det var alt, hvad vi fik.
Find en at dele med.
To personer per måltid.
Helt ærligt! Hold op med at skubbe.
Man behøver ikke være doktor for at være vores leder.
- Vil du have noget? - Hold op.
- Du er nødt til at spise. - Hold så op!
- Doktor. Er du her? - Ja, jeg er.
Jeg er her.
Her.
- Jeg har noget mad til dig. - Det her sted er for ulækkert.
- Du har gjort dit bedste. - Nej, jeg har ikke.
Han pressede pistolen ind mod min hals.
- Jeg kunne have taget den... - Og hvad så?
Det ved jeg ikke.
Hvis du havde dræbt ham, havde det startet en krig.
En rigtig krig.
Du har ret. Jeg må lade, som om det var sådan, jeg tænkte.
Det er ikke nemt at leve med at have slået nogen ihjel. Som mig...
Åh gud...
- Hallo. - Sig ikke noget.
Det vil jeg have lettere ved at forstå.
Undskyld. Det var min skyld.
Lad os bare være stille... helt stille.
- Jeg kan se. - Jeg vidste det.
- Eller det troede jeg... - Stille. Det er en hemmelighed.
Hola... hola... hola!
Der er gået en uges tid, og I har ikke mere at tilbyde.
Og derfor har vi lagt en ny plan her i 3. afdeling.
Kom med jeres kvinder. Kvinder for mad.
Hav en god dag.
Hvad foregår der? Vi har ikke fået mad i tre dage.
I fik al maden. I må selv rationere den.
I står selv for distributionen.
- Røvhul. - Det gør vi bare ikke!
Jeg gør det ikke. Jeg gør det altså ikke. Nej!
- Sådan noget lort. - Ingen beder dig gå.
Især ikke mændene fra denne afdeling.
Hun har nu ret. Vi må finde ud af, om der er nogen frivillige.
Frivillige?
Hvis nogen melder sig frivilligt, må de gerne sige til nu.
Hvor mange ville have meldt sig, hvis de havde forlangt mænd?
Det er ikke det samme! Overhovedet ikke.
- Her er nemlig ingen bøsser. - Heller ingen ludere.
- Det kan diskuteres. - Mener du, at jeg er luder?
- Doktor... - Beder du om min mening?
Selvfølgelig vil jeg ikke have, at min kone gør det.
Men det er ligegyldigt, for det bestemmer kun hun selv.
Min mandlige stolthed vil blive stødt, men vi sulter jo.
Folk må gøre, hvad de føler, de bør, ud fra deres egen moral.
- Der er ingen. Glem det. - Bare en...
- Jeg skal nok gøre det. - Nej...
- Jeg går med hende.
Også mig.
- Fint... jeg kommer også med. - Også mig.
Gør, hvad I vil, men min kone skal ingen steder.
- Værdighed har ingen pris. - Ingen kender antallet af kvinder.
Vi skal nok sørge for mad, og så kan vi tale om værdighed.
- Det var ikke sådan ment. - Jeg er ikke bedre end dem.
- Hvad? - Jeg går med.
Hvad siger du? Gør dog bare, som jeg siger.
- Jeg... - Tal ikke sådan!
Det er det værste. Det værste!
Så lad være med at spise.
Hvornår mon de kommer og henter os?
Flyt jer!
- Godaften. - Hvor mange damer?
- Otte. - Ni!
- Er der kun ni? - Så tager I en dobbelt omgang.
Hvis nogen har det røde, så er vi ikke interesserede.
- Ingen af os har det røde. - Så gør jer lidt lækre.
Og kom over. Vi venter på jer.
Så får I mad, hvis vi er tilfredse. I mellemtiden har jeg taget...
...lidt brød med, så I lige kan klare den.
Jeg har en til. Værsgo.
Lad os komme af sted.
Det nytter ikke at flygte. Der er vagter.
Det ville gå hurtigere. Så var vi døde nu.
Der er ingen her, der skal dø. Kom nu...
De kommer!
Velkommen, piger. Vær ikke bange. Vi vil bare elske jer.
Vi gør jer ikke noget. Slap nu af... alle får deres pige.
Nej, vi gør ej, men vi deler. Sådan gør vi her.
Jeg vil have alle sammen, fra varm til kold.
Den varmeste kommer først i rækken.
Hvad er der galt med dig?
Hun er lidt død i sværen. Pust liv i hende.
Du godeste... Hvor har du gemt dig så længe?
- Kender jeg dig? - Tag hende bare.
Ryster du? Ryster du? Ryster du?
Bare rolig. I to kommer med mig. Er du blond?
Okay... Fint.
Lidt vel moden, men sådan kan jeg godt lide det.
Kan du lide det her?
Det er min pistol.
- Kan du lide det? - Nej, det kan jeg ikke.
Dame... dame.
Det var en overraskelse. Godt... du kommer med mig.
Hvis du gør noget, bider jeg brystvorterne af dig.
- Sut... sut så! - Nej!
Jeg beder ikke om det. Kom så! Nu!
- Jeg kunne bide den af. - Så skyder jeg hovedet af jer.
Har du forstået? Eller jeg flår dig i småstykker.
Hej, dame... rolig nu.
Fint nok... bare kom.
Lad os bare give os god tid.
Kom her...
Det er fint nok. Du er så nervøs. Sæt dig ned.
Væk med dig!
Ikke så nervøs. Må jeg sutte på dine brystvorter?
Bare en lille smule. Kom nu...
Det er da ikke så slemt. Det kilder bare lidt.
Bevæg dig dog! Kom nu! Kan du så bevæge dig?!
Gå ind og hent maden.
Hvad er der sket?
Hvordan har du det? Vil du have en historie til?
Kvinder på 2. afdeling, så er det jeres aften. Hvor mange er I?
- Syv. - Ikke flere?
- Tæl lige igen. - Syv!
Skal vi tage den om drengen med de magiske kræfter?
Hvor var vi nået til?
Han var ingen almindelig dreng. Han kunne gøre sig usynlig.
Han gjorde sig usynlig, når ingen så på ham. Og så var han der ikke...
Goddag, de damer.
Jeg ville bare høre, om alle er kommet sig efter vores lille fest.
Nej, jeg vil bare sikre mig, at I ikke er jaloux.
Det er jo ikke jeres aften, men vi føler skam stadig for jer.
Mandfolk, I bør virkelig være stolte af jeres kvinder.
Meget stolte. En af dem var lidt død i sværen, men...
- De andre var professionelle. - Vi er kun otte nu.
- Hvad nu? Er nogen død? - Ja...
Men det betyder ikke så meget. Hun var lidt død i sværen.
Jeg fortæller historien færdig senere... nej, senere.
Hvem er det? Hvor skal du hen?
Det er dig, ikke?
- Hvad er der sket? - Kom her!
Vent!
- Jeg ved, hvem du er. - Du kender ikke mit navn!
Jeg kender din stemme. Du kan vente dig!
Det sagde din døde ven også!
Lad dem ikke slippe væk. De må ikke slippe væk!
Lad dem ikke slippe væk. Stop dem!
Kom tilbage! Kom så!
I er færdige nu! I får ikke mere mad, damer!
For hver dag, vi ikke får mad, vil en af jer dø!
Nu er det os, der kræver ind. Du ramte ikke!
Han er død! Han er død...
Hvad foregår der? Hvor er du?
- Gå ind og hent maden. - En mand er blevet dræbt.
Ja... jeg slog ham ihjel.
Nu får vi krig. De vil have hævn.
Vi må barrikadere os. Vi bruger sengene ligesom dem.
Sikkert. Jeg henter maden.
- For fanden. - Barrikader den!
- Har I døren? - Vi har to senge.
Hvorfor kunne kvinderne ikke bare gøre det to gange om måneden?
Vi finder ud af, hvem der gjorde det, og ofrer ham.
- Ikke nu. Vi ved ikke... - For mad. De har et lager.
- Vi er i krig. - Og vi satte den i gang.
Vi finder du af, hvem der slog deres leder ihjel, og så...
Hør her. Hvis ikke de giver os mad, tager vi den bare selv.
- Enig. - Lad os gøre det.
Jeg synes, han har ret. Dem, der går med, rækker hånden op.
Aldrig har jeg foreslået noget så latterligt.
Kan dem, der ikke vil slås, ikke bare gå ud?
De andre kommer over til mig, og så lægger vi en plan.
Her... her.
Hvor mange er vi så?
- Hvem er du? - Jeg kan mærke en...
- Tolv. Jeg kan se tolv. - Hvad?
Hej! Her er nogen.
- Hvem er det? - Jeg hørte nogen.
Jeg har en stol her. Kan nogen hjælpe mig?
- Tag fat i den foran jer. - Hold jer tæt sammen.
Gå lige frem.
Vi kan ikke gå tilbage nu! Kom videre!
- Hvad sker der? - Røg!
Det brænder!
Hjælp!
Lad være med at skubbe.
Rolig... bliv der. Jeg kommer og henter jer.
- Hjælp! - Hjælp mig!
Trapper...
- Jeg er her. Pas på ham. - De skyder os.
Vagter... vagter!
Kan I ikke se det? Se dog, hvad der sker!
Vagter!
Vi er fri!
Her er tomt. Gå bare ind. Det er en forretning.
Bliv nu sammen. Jeg vil ikke miste flere.
Jeg finder noget mad.
- Jeg går med dig. - Det er bedre, at jeg går alene.
Hallo! Væk med jer! Her er optaget!
Der er andre grupper derude. Bliv her.
Jeg ved godt, at du kan selv, men hvordan vil du bære maden?
- Er her noget? Rindende vand? - Jeg finder nogle flasker.
- Er der gas eller elektricitet? - Nej.
Er der tegn på, at folk stadig kan se?
Hvad sker der?
Jeg savner dig. Jeg savner dig forfærdeligt.
Der er et supermarked. Jeg går derind. Der er et trin.
Jeg bliver her. Jeg kender min plads.
- Hold dig væk fra mit sted. - Fingrene væk!
Jeg kommer tilbage, og så slår jeg dig fandeme ihjel!
Det er min. Kom så med den. Giv mig den tilbage!
Forsvind fra mit område, for helvede!
Hvad har du der?
Hvad spiser du?
Det lugter som kød!
Stop!
- Slip mig. Lad være! - Stop!
Nej... nej!
Nej!
Nej, nej!
Gå væk med jer!
Det er mig. Kom med! Kom...
- Kom. - Vent!
Sådan.
Alt er godt nu. Alt er fint. Det skal nok gå.
- Bare rolig. - Jeg må sidde ned. Trapper.
- Alt er godt nu. Du er i sikkerhed. - Tak.
Jeg henter lige tøjet, før jeg glemmer, hvor det er.
Spis noget først.
Det er ikke Gud, der straffer os. Det her er ikke Guds vilje.
Det minder mig om historien om Sankt Paul.
Han dræbte de kristne, men så omvendte Gud ham.
Og gjorde ham blind...
Og det er også sket for os.
- Jeg er her. Her! - Her... her!
Her... Jeg har en jakke. Hvor er maden?
- Grusomt. Hvem gør den slags? - En, der blev blind.
Når han ikke kunne se, måtte statuerne heller ikke.
- Det tror jeg ikke, min ven. - En blind mand kan jo ikke male.
Måske en præst, der så, hvad der skete, og mistede troen.
Alle de folk fik mig til at tænke på vores held.
Vi har en leder, der kan se. Du må beslutte, hvad vi gør nu.
Jeg synes, at vi skal blive her i nat.
Vi må hellere få sovet lidt. Og så i morgen...
...kunne vi gå hjem til vores hus. Det ligger ret tæt på.
Det er stort, så vi kan være der alle sammen.
- Hvor er du, hund? - Den løber hen til en brandhane.
Den er stolt af, at den kan se.
27, 1,64 m, sort hår, brune øjne.
- Det der vil jeg ikke vide. - Så kan vi ikke kende hinanden.
Jeg kender den del inden i dig uden navn.
Og det er, hvad vi er, ikke sandt?
Da du var ude efter mad -
- talte vi med en mand, der er del af en gruppe.
De sover et nyt sted hver nat.
Jeg spurgte, hvorfor han ikke sov i sit eget hjem.
- Han vidste ikke, hvor det var. - De må gerne tage mit værelse.
Jeg tror, det er okay. Nu er vi der. Kom indenfor.
Det var dog utroligt.
Pas nu på. Selvom døren er låst, kan der godt være nogen.
- Hallo! Hallo... - Hallo? Er her nogen?
- Skulle vi ikke tage skoene af? - Sæt dem ved døren.
Ja, vi skal ikke rode nu, hvor vi lige er kommet.
- Og skift tøj. Der er rent ovenpå. - Taler du til mig?
Nej, til alle. Tøjet er lige så beskidt som skoene.
- Her i det samme rum? - Det er kun hende, der kan se.
Hvis det kan hjælpe, så er det ved at blive mørkt.
Du har sikkert set det, der er værre end min gamle krop.
Betragt det her som jeres hjem, for det er det nu.
- Tak. Vi er dybt beærede. - Det er os en glæde.
Smid os ud, når I har fået nok, eller sig, hvis jeg er irriterende.
- Så går jeg min vej som en elefant. - Du er ikke en elefant.
- Jeg er heller ikke en mand. - Jo, det er du nemlig.
Nej, jeg er ikke... Eller er jeg?
Jeg har ikke set mig selv så længe. Jeg ser sikkert latterlig ud.
Nej, du er beskidt og tynd, men slet ikke latterlig.
- Hvad så med mig? - Du er smuk.
- Ikke lige så smuk som dig. - Du har aldrig set mig.
- I mine drømme er du smuk. - Du er ikke i mine drømme.
- Men jeg ved, at du er smuk. - Blindhed er de grimmes gave.
- Hold nu op. Du mener det ikke. - Jeg var nok smukkere før.
- Vi var alle smukkere før. - Nej.
- Er der nogen, der fryser? - Jeg hygger mig virkelig.
- Hallo... - Hej... Det er mig.
Jeg kommer med noget varmt vand.
- Kan jeg hælde nu? - Ja tak.
- Er det dejligt? - Meget.
Jeg håber, vi kan finde drengens forældre. Hvad håber du på?
Der er ikke noget mere latterligt end en gammel mands håb.
Sig det nu. Jeg vil gerne vide det.
- Du ville ikke forstå det. - Hvorfor det tonefald?
- Hvilket tonefald? - Det der.
Jeg ville ønske, at vi kunne blive boende sammen.
- Sådan som vi gør nu. - Blinde?
Jeg har aldrig oplevet noget bedre.
- Jeg vil gerne blive sammen. - Med mig eller med alle?
- Få mig ikke til at sige det. - Jeg vil gerne vide det.
Er vi alene?
Er der nogen, der lytter?
Godt.
Det var godt. Jeg vil gerne være sammen med dig.
Dengang til nytår...
...frøs jeg, men jeg nød det også.
Godt. Her i denne ende har vi ærter og gulerødder.
Midt på bordet er der oliven og kiks.
Og helt nede i den anden ende er der ansjoser.
- Hvad med brusevand til gæsterne? - Der er ikke noget bedre end vand.
Jeg vil gerne udbringe en skål for vores familie.
- Vores menneskelige familie. - Og hunden.
- Skål for hunden. - For hunden.
Det her er bedre end nogen champagne.
Jeg kan se dig.
Når jeg rører ved dig sådan her, ser jeg dit ansigt.
Du er så smuk.
Andet behøver jeg ikke huske.
- Virker det her? - Lad mig se. Tag et til.
- Tag et af mit ansigt. - Blind inspiration.
Der er kaffe, hvis nogen har lyst.
- Jeg vil gerne have. - Også mig.
- Jeg trænger til at vågne op. - Skat, lad os holde et møde.
Der er næsten ikke mere mad, og så er der sikkerheden.
- Fint nok. - Jeg hælder op.
Det er varmt.
Jeg kan se dig.
Gud... jeg kan se det hele.
- Jeg... Jeg kan se dig! - Hvad?
- Hvad siger du? - Jeg kan se dig.
- Hvad? Hvad?! - Ja!
- Hvad siger du? - Du er smuk.
- Hej, min dreng. Du godeste. - Kan du se?
Jeg kan se jer. Jeg har fået synet tilbage.
Skat... skynd dig at komme.
- Jeg kan se. Jeg kan se alt. - Det er da løgn!
Er det sandt? Kan du virkelig se?
- Har du fået synet igen? - Ja! Hej!
Det er da løgn. Dine øjne. Bare sådan?
Du godeste, han kan se! Det er utroligt!
- Han kan se. - Det var ikke pjat.
Nej! Jeg kan virkelig se. Jeg kan se jer alle sammen.
- Jeg kan se. - Jeg ved det. Det er utroligt.
Jeg kan se jer, og jeg elsker jer. I har været så fantastiske.
I samme øjeblik fik alle den samme uudtalte tanke.
Han var den første, der blev blind, så måske ville alle få synet igen.
Glæden var ikke udelukkende uselvisk.
I dage og uger ville de ligge søvnløse i forventning.
De ville komme til at se igen. Og nu ville de virkelig kunne se.
Hvem ville være så forskræmt at ønske at fastholde blindheden?
Hvem ville være så dum at frygte, at nærheden ville gå tabt?
Og hvad med denne kvinde, der pludselig var blevet så tavs?
Som havde båret en kæmpe byrde, og som nu pludselig var fri.
Hun kunne allerede høre byens højlydte stemmer.
Jeg kan se!
Jeg er ved at blive blind, tænkte hun.